Mie oon tilannu 15 bussia Kino―Aulan eteen.
Sieltä lähtee bussikuljetus ― rumpujen pärinää...
...Rauhan Kylpylään.
Ja se on varattu koko illaks ja yöks meille.
Ja ihan vaan tiedoks sulle...
Meno tulee oleen jotain tällasta.
―Ben. ―Mika, miten kävi?
―Ethän sie soittanu poliisille? ―Sie käskit soittaa.
―Voi helvetti.
―Miten niin? ―Mikset sie soittanu miulle uuvestaan?
―Mie soitin, mut se Sorjonen ei vastannu.
Käviks mitään? ―Ei... Pää on vaan vähän kipee.
Näkyiks siun numero sille?
―Sie käskit salata sen, ku tää projekti alko. ―Ja sie teit sen? ―Sie käskit.
―Tuu meille. Koputa ikkunaan, ku tuut.
Meiän pitää miettiä tää koko juttu ihan uuvestaan.
(Koputus.)
Nuo uuvet korennot on pahoja.
―Mitä näitä pitäis olla, et se nainen... ―Emilia.
―Emilia sais maksettua ne sen velat?
―Sataviiskyt. Tai riippuu vähän, mihin hintaan myyt.
Jos myyt parikymppii nappi, ni sata.
―Mist myö saahaan sata tällasta?
―Niinku mä sanoin, noi korennot on vähän erilaisia.
Kukaan ei oikein tiiä, mitä niitten pitäis olla.
Voidaan mennä apteekkiin ja tehä jotain, mikä näyttää noilta.
Älä viitti. ―Sori.
Mut myö jäähään kii.
Jengi huomaa heti, et ne ei oo mitään vitun sudenkorentoja.
―Ei kukaan, joka ostaa bileissä huumetta, paljasta sitä kellekään.
Me saadaan rahat ja Emilia maksaa velat. Voidaan unohtaa tää paska.
Luulit sie, et mie heitän läppää?
Jos sie et oo saanu mimmii ennen kaheksaatoista, ―
ni kyl mie hoijan siut sellaseen tilanteeseen, et sie jonkun saat.
Jos vaan haluut. ―Mut jos mie haluun jonkun tietyn?
―No, sit mie hoidan sen siulle.
Otas noi rahat. Päästät mut lepäämään sitten.
―Joo, lepää rauhassa.
Moikka. ―Heido.
―Ota iisisti.
(Puhelin.)
Kiitti, kulta. ―Tuut sie sisälle lepäämään?
―Mie ootan, et alkaa vaikuttaa.
Mie puhuin siun ketun kaa. Käskin sitä oleen kiltisti.
Käskin sitä pitää huolen, että sie näät vaan hyviä unia.
―Kiitti.
―Lumi, tää on sitten meiän kahen välinen salaisuus.
―Joo.
―Hys kaikille. ―Hys kaikille.
Äiti, isä! Äiti, isä!
Voitteks te laskee maahan hänet hetkeksi?
Voi helvetti, mitä tuhlausta.
Meikäläinen väistyy, ni mahutte vähän paremmin.
Tostako se löyty? ―Joo.
Oliks se sairaskohtaus? ―Sitä ei voi vielä sanoa.
Mites noi Mikan raha―asiat? Oliks siinä...?
Se sai urheiluliitolta äskettäin stipendin.
Sitten sillä on sponsorisopimus Degerman―konsernin kanssa.
Mika päätti, että se alkaa maksaan meille vuokraa, ―
vaikka me kiellettiin se monta kertaa.
Mika ja Lumi on sisarpuolii?
Kun Sari alko oottaa Lumia, ―
niin me oltiin molemmat tahoillamme naimisissa.
Siitä tuli hirvee sotku.
―Lumin synnytyksen jälkeen oli niin vaikeeta, ―
että mä olin melkein kaks vuotta pois töistä.
Ja viime aikoinakin on aika rankkaa ollu.
Ihan rajoilla tässä ollaan menty.
Kävitte kuitenkin matkoilla? ―Se oli lahja Mikalta.
Meidän kahdensanvuotis― hääpäivälahja. Mika sen makso.
Tultiin toissayönä.
Moi.
Mikä sun nimi on? ―Lumi.
Mä oon Kari.
Mä tiedän, et nyt on aika huono hetki, mut voisit sä auttaa mua?
Tiiät sie, miks Mika meni pois?
En mä tiiä. Mut mä oon hirveen hyvä ottaan asioista selvää.
Haluisit sä näyttää mulle, missä on Mikan huone?
Älä oo huolissas. Mä löysin tän ihan ite.
Miks tää on niin mielenkiintonen?
Saanks mie olla kertomatta?
Se oli ihan kamalaa, mitä Mikalle tapahtu.
Mutta asia on niin, että hän elää sun muistoissa.
Sä muistat sen hymyn ja sä muistat sen äänen.
Just ne muistot voi olla pelottavia, ―
mitkä liittyy niihin viimeisiin tapah― tumiin. Sä et haluu ajatella niitä.
Mut jos sä puhut mulle niistä, niin ne menee järjestykseen.
Sit sun on helpompi muistella Mikaa.
Mä oon ihan varma, et Mika haluis, et sä puhuisit mulle, ―
koska se helpottaa sun oloa.
Ne oli Mikan lääkkeet, ku se tuli kipeeks.
Käviks täällä koskaan semmosta isoo siilitukkaista miestä, ―
jonka nimi oli Santeri Kaminen?
Oliks Mikalla parasta ystävää?
Mun piti aina mennä pois leikkimään, ku se tuli tapaan Mikaa.
Mikä sen nimi on? ―Beni. ―Beni.
Kiitos. Tästä oli ihan valtavasti apua.
Kiitos, Lumi.
Missä on Heikkinen ja KRP? ―Ne kahlaa läpi Kamisen taustoja.
Luulis, et niitä kiinnostais huumekeissi.
Me ei ymmärretä Kamisen piilottamasta raportista sanaakaan.
Sit joku FSB:stä häärää rajan toisella puolella.
En tykkää ajatuksesta. ―Mistä? ―Jos ajattelit Lena Jaakkolaa.
Kun Heikkinen kävi täällä, ―
ni vähän aikaa tuntu siltä, että ois ollu taas Helsingissä.
―Mut isä sano, et sä haet täältä töitä, eli et sä haluu takas Helsinkiin.
―Kun sä kerran oot niin fiksu, ―
ni voit sä kertoo mulle, missä isäs oli eilen illalla?
―Haluut sä oikeesti tietää? ―Totta kai haluun. Miksen?
―Sä oisit kysyny jo isältä.
―Mä kysyinkin. Se sano menevänsä töihin. ―Mut ei työpaikalle.
Sä et kerro mulle etkä isälle, et mihin sä haet töihin.
Kyl mä ymmärrän, jos sä haluut, et se on salaisuus. ―Joo joo.
Kari nauttii, kun saa selvittää asioita. Mä leikin sitä leikkiä. ―Okei.
Mut miks sä et voi kertoo mulle?
―Mä haen kaupunginsihteerin äitiyslomasijaiseks.
―Voit sä saada sen paikan? ―En mä tiedä. Toivottavasti.
―Tsekkaa, jos sä löydät sun magneettikuvat.
Jos sun ruoka maistu pahalta eilen. ―Niin, suolaiselta. Mistä sä tiesit?
―Toi sairaus on sen verran iso asia, et jos sä siltä suojelisit isää.
Oireisiin kuuluu, et makuaisti menee.
Heippa. ―Moikka.
Mä oon ottanu tavaksi puhua suoraan.
En kannattanu sun rekryä. Itse asiassa vastustin sitä.
Saat kiittää tästä Sorjosta.
Toivottavasti todistat, et mä olen väärässä.
Mutta siihen asti mä voin lopettaa kokeilun, jos ilmenee aihetta.
―Sopimuksissa on aina kaks osapuolta.
Teillä ei oo sopimusta, jos mä en suostu. ―Sopii hyvin.
Ilmoitanko Sorjoselle?
―Kun mä sovin jotain, mä oletan, että se pitää molemmin puolin.
Ei siihen mitään papereita tarvita.
―Meillä kirjoitetaan papereita.
Onko tähän mennessä heränny jotain kysymyksiä? ―Ei. ―Hyvä.
Ennen kuin voin päästää kentälle, pitää läpäistä ampumatesti.
Tää kahva on vähän ohut. ―Sen voi vaihtaa.
Totuttelet nyt kaikessa rauhassa uuteen työkaluun.
Käyt harjoittelemassa, kun ehdit. Hoidetaan se ase sitten erikseen.
Nyt on tärkeintä päästä hom...
Joo, eiköhän se ollu siinä.
―Myrkytystila, yliannostus.
Oliks syypää Bromo―Dragonfly?
Muuntohuumeissa voi olla ihan mitä tahansa riippumatta nimistä.
―Tappavaa kamaa? ―Se riippuu vähän kaverista.
Mikään verenkuvassa tai sisäelimissä ei viittaa siihen, ―
että poika olis käyttäny aineita säännöllisesti.
―Tyyppi on pitäny itestään huolta.
Mä luin yöllä. Käytin sun metodia, Kari.
Junnuliiga yhdistää Kamisen ja Mikan.
Vanha koira oppii temppuja. Eli jalisjunnut on seuraava kohde.
Mä ehdotan, et jaetaan.
Mä otan Mikan kaverin nimeltä Ben Rantala, sä saat potkupalloilijat.
Seuraava.
―Etinkö mie sen, missä lukee "FSB"? ―Ei, mennään järjestyksessä.
Seuraava.
Mee... edellinen.
―Tiimi sen ku paranee. ―Nyt mee siihen ekaan.
Voisit sä siirtää sun tuolia metrin taaksepäin?
Miten sä tunsit Mikan? ―Myö järkätään sen kaa bileitä.
Se lupasi auttaa tänään järkkäreiden hankinnassa. ―Käytät sä aineita?
En. En mie.
Tiesit sä huumeista? ―En.
―Kuulin, et jotkut, jotka halus päästä eteenpäin, ois käyttäny aineita.
Ja että Mika ois hankkinu niitä niille.
Sulla ei oo mitään käsitystä, mistä Mika sai sudenkorentoja?
Ku se meni hakeen niitä, se ei päästäny miuu mukaan.
Se ei halunnu, et mie sekaannun semmoseen.
―Moni halus olla huippukunnossa, mut Kaminen autto ne pois aineista.
Kato tota kuvaa.
Kato sitä.
Ota käteen se.
Oot sä ihan varma, että sä et pysty auttaan meitä?
Se Kaminen ois varmaan voinu pidättää Mikan, ―
lopettaa sen urheilu―uran.
Mut se halus auttaa. Se autto Mikan irti kamasta.
Mika sano joskus, et se tekee sitä siks, ―
et se ei halunnu, et Mikan äiti joutuu kestään sen, ―
et kaikki menee taas päin vittua.
Mie en tiiä muuta.
―Mä vannon, että kellekään ei tuu seuraamuksia.
Nostakaa kätenne, jos te ootte ostanu tai saanu Mikalta aineita.
Mä vannon tän nyt, mut myöhemmin mä en enää lupaa.
Tekniikka löysi Mika Tenholan sormenjälkiä hotellihuoneesta.
―Meillä on kaks umpikujaa. ―Niin, kuka tappo Kamisen ja kuka Mikan.
―Mika tappo Kamisen, ja kun se ei kestäny tekoa, otti yliannostuksen.
―Yhtälöstä puuttuu, mistä sudenkorennot tulee.
―Etenemisajatuksia? ―Aloitetaan alusta.
―En tajuu teiän tekniikkaa. Teillä on papereita, kuulusteluja, raportteja.
Kaminen sentään teki jotain. Se tutki kentällä tätä asiaa omin päin. ―Kari?
Jonkun täytyy tietää, ―
miks Kaminen meni hotelli― huoneeseen ase lataamatta.
Ja miks Mika, joka ei kai käyttäny huumeita, veti yliannostuksen.
Mun keinot on lopussa, mä oon valmis koittaan Lenan tapaa.
Mä tunnen Pietarin, voisin mennä vähän ravistelemaan. ―Ei käy.
Pietari on hyvä idea, muttet ravistele mitään. Lähetetään virka―apupyyntö.
―Tajuatko, kuinka kauan kestää ennen ku...? ―Tajuan!
Me toimitaan kuitenkin niinku pitää.
Heikkinen?
―Se jää teille. Huumeet jää teille.
―Tää oli tässä. Me jatketaan Heikkisen kanssa.
Eiks siulla todellakaan oo mitään? ―Sä palkkasit mut sen takia, ―
että mä voin mennä rajan yli ja selvittää, mistä se kama tulee.
Kuulitte, mitä päätettiin. Mennään kotiin, jatketaan huomenna.
Tee nyt jotain, piirrä joku muistijuttu.
Selvitit sä, miksi Taina haluaa käydä ruumiinavauksissa? ―Se tykkää siitä.
Ei se ole se syy. Miksi se tykkää niistä?
Mä tiedän, että Mikan isäpuolen ja äidin välillä oli matkoilla riitaa.
Mut sillä ei oo mitään tekemistä keissin kanssa.
Mä tiedän, että Kamisen poika kuoli, ku se oli viis.
Mut se ei auta keissiä. Se on pelkästään perheen sisäistä...
Ilta on vapaa, jos mitään ei tapahdu. Jatketaan huomenna.
Oot sä hyväksyny sen, että mä haluun mennä töihin?
Tapaat sä tänään sen kaupunginjohtajan? ―Mmm―m.
Tervetuloa myös perheelle. Vai oliks teillä lapsia?
Miten tää kaupunginjohtaja Robert Degerman liittyy suhun?
Vietä kiva ilta. Kuka se ystävä on?
(Pauliina:) Satu―Maria, vanha lukiokaveri.
Haluisit sä, et mä tuun kotiin? ―Ei, ei.―Kyl mä voin tulla.
Ei, ku vietä kivaa aikaa vaan. Musta on ihana olla hetki ihan rauhassa.
Robert puhu Aholan Mikkiksen kanssa, ―
et sie oot keino selvittää lähemmin, mitä siun mies tekee poliisissa.
Ja meinaat silti suostua? ―Hei, menneet on menneitä.
―On ihmeellistä, miten sä voit kaiken tän jälkeen unohtaa ja olla...
―Olla mitä? Olla vanhempi ku 18? ―Noin sinisilmänen.
(Puhelin.)
Matkustat sä yksin?
Lenan kaa.
Mitä te teette Pietarissa?
Töitä.
Sä et taida antaa mulle mitään vihjeitä, vai?
On parempi, et sä et tiedä siitä.
Sait sä tietää siitä, sait sä sitä duunii?
En mä oo kuullu mitään.
Jos ne ei oo vielä päättäny.
Oot sä selvittäny jo, et mihin mä haen?
Oo sit varovainen siellä ulkona. ―Mmm.
Oo säkin täällä sisällä.
(Janina:) Sä tarviit varmaan vaan omaa aikaa. (Katia:) En tarvitse.
Terapautinkin mukaan meiän pitäis mutsin kaa viettää aikaa kimpassa.
Ja se katoo heti, ku saa duunia.
―Varmaan se joskus kotiin tulee. ―Ei me silti puhuttais.
―Hei, tuu meille yöks.
―En mä nyt voi.
―Totta kai sie tuut. Ben järjestää vaan nimellisesti bileitä.
Oikeestaan kaikki maksut menee miun firman kautta, ―
eli mie kutsun siut. Ota se siun kaveri mukaan.
―Täällä on liian kuuma, tää sulaa heti.
―Hei, nyt mie tiiän, mis sie voit auttaa miuta. ―Mmm?
―Mie otan sen kesäshotin siusta. ―Näytä.
Okei, poista.
―Se on siun oma vika, et siitä tuli vähän... porno.
Mut sie ite sanoit, et pitää olla makuu. ―Mut ei huonoo makuu.
Hei, terve. ―Moi.
Hei vielä. ―Hei.
Kari on nukkumassa. Se sano, että sitä ei saa herättää.
―Mukava kuulla, et se osaa ottaa iisisti kesken keissin. ―Joo.
―Ja jos se soittaa sieltä Pietarista, ―
niin sano sille, että sen pomo ei oo ihan tyytyväinen.
(Venäjää.) He valmistavat bromia ―
vähintään kahdessa laittomassa laboratoriossa.
Kemian opiskelijoille se on keino saada vähän taskurahaa.
―Onko sinulla nimiä?
―Sanooko nimi Dmitri S. teille mitään?
―Hän istuskelee Exodus―klubilla.
Entä Mihail Lomonosov tai Kirill Benjamin?
―Tehän tiedätte jo aika paljon.
―Olen täällä...
―Onko meille tullut avunpyyntöä kansainvälisiä kanavia pitkin?
―Olen täällä ainoastaan näyttääkseni pomolleni menneisyyttäni.
(Englantia.) Jokainen paperi on yksi eläin, joka on leikelty palasiksi.
Tapauksia on yli kaksisataa, enimmäkseen koiria.
Miksi he silpovat eläimiä?
(Venäjää.) Selitä sinä hänelle jos pystyt, minua kyllästyttää jo.
Eläinten väkivaltainen kohtelu on sama asia kuin teillä pyörävarkaus.
Se ei ole vielä syy nostaa kanne. ―Minä kerron.
(Englantia.) Soitan paikallisille, että olette ystäviäni ―
ja että te toimitte yksin. ―Kiitos.
(Venäjää.) Te työskentelette omalla vastuullanne.
Jos jäätte kiinni, en voi auttaa.
―Otan sen riskin.
Kiitos.
(Katsoo tv:tä.)
(Koputus.)
Sovitaan saman tien, että täällä tehdään mun tavalla. ―Mmm.
(Venäjää.) Terveydeksi!
Ei kiitos.
Mun tavalla. ―Mä en mielellään juo töissä.
Jos et sä haise viinalle, kukaan ei puhu meille mitään.
Nyt sä teet niinku mä sanon, etkä kysele.
Kaipaat sä tätä?
Kauniita seiniä, mut hometta sisätiloissa.
En tiedä onks tää kummallisempaa ku missään muuallakaan.
Puitteet on vaan vähän isommat.
Olkaa hyvät.
Pysy tässä.
Ja muista juoda.
Terveydeksi!
Mä käskin sun pysymään poissa.
(Venäjää.) Hän on suomalainen mieheni. Ei mikään kultakimpale, ―
mutta kelpaa niin kauan kun lompakko on paksu.
―Lisää vodkaa! ―Istuhan alas.
Terveydeksi! ―Uudelle tuttavuudelle!
(Suomea.) Sä maksat. Me saatiin kemistin osoite. Juo.
Ne valehtelee. Mistä sä tiiät, et se on oikee osoite?
Koska jos nää kusettaa, niin ne kuolee.
(Venäjää.) Tulivat tapaamaan sinua. (Englantia.) Kuinka voin auttaa?
(Venäjää.) Anna minulle tiedot, niin häivyn.
Kuka levittää sudenkorentoja?
―Äiti, keitähän vieraille teetä.
(Englantia.) Tämä on aivan liian vaarallista sinulle.
(Venäjää.) Kerro nimi. ―En tiedä sitä.
Se oli vahinko, kaikki on kunnossa!
Kerro, tai tapan sinut. ―En tiedä.
En tiedä, mikä naisen nimi on.
Suomalainen. Kävi viime viikolla hakemassa tavaraa.
(Herätys.)
Ottakaa aamiaista. Siellä pitäis olla jääkaapissa jotain.
―Katia nukkuu vielä. ―Aha.
―Miten sulla? ―Kari soitti just, et ne on tulossa takaisin.
―Mut eiks sen tiedon sun duunipaikasta pitäis tulla tänään?
―Huomenna vasta. ―Okei.
Jännittääks sua?
―Joo.
(Englantia.) Jokainen paperi on yksi eläin, joka on leikelty palasiksi.
Kari. Mä tiedän, miten huumeet tuli Suomeen.
Sä oot kohta vedessä ja valojen keskellä, jotka tekee näin.
Ja kännissä olevien seurassa.
Huulilla ei oo mitään merkitystä. ―Paitsi jos mä joudun kesäkuviin.
Kiitos.
Koitetaan pitää hauskaa. Se vois tehä sullekin ihan hyvää.
―Älä. ―Kamoon.
(Katia:) Mä en niin kuulu tänne. (Janina:) Kyl sä kohta sopeudut.
―Sanoit, että ihmisillä olis enemmän vaatteita päällä. Mul ei oo uikkareita.
―Sie päätit sitten tulla. ―Joo, mä aattelin tulla tarkistaan, ―
onks joku järjestäny sellaset bileet ku antoi ymmärtää. ―Hei, mie lupaan.
Käykää hakeen baarista jotain. Sanokaa, et Ben tarjoo. ―Kiitti.
―Kuka toi oli? ―Yks Ben.
Monta kertaa Kaminen käytti sua kuriirina?
Neljä.
Neljä koiraa.
Se tahtoi napata koko ketjun kerralla, Venäjällä ja täällä.
Me tehtiin sitä viis kuukautta.
Mä tein tän vaan sen takia, ―
että mun pojat tarttee uusia talvivaatteita.
Tää oli vaan tää yks kerta.
Hävitit sä ne kaikki kapselit hotellissa? ―En mä muista.
Niitä oli 200. Luulet sä, et niitä on tuolla jossain liikkeellä?
En mä tiedä.
Mika vei sut pois hotellihuoneesta, missä Kaminen tapettiin.
Joo, niin se sano.
Mut mä en muista mitään. En mitään.
Mitä muuta Mika sano?
Joku soitti. Keskeytti sen jutun.
Kuka soitti?
Joku ystävä.
Mika oli sopinu, että se soittaa perään, ―
tai sitten sen piti soittaa poliisille.
Heikkinen, sä jatkat tästä.
Taina! Taina!
Niko, hae Taina tänne nyt!
Taina, Karilla on jotain.
Menkää Kickstarteriin kattomaan.
Wildman Says Schools Out ―sivut aukee nyt.
Tää oli Mikan nauhotetut puhelut operaattorilta. ―Mistä on kyse?
Niitä korentoja jaetaan nyt. ―Selvä.
―Muistakaa kertoo myös teiän kavereille Benin bileistä.
Ne kymmenen meni. Saanks mä samat lisää?
Tänks. Tsiigaillaan.
Oisko tytöille saanu olla jotain muuta juotavaa?
―Täällä ei sais tarjota, on alaikäsii paikalla. ―En mie sanonu, et ostasin.
Onks teillä ollu hauskaa? ―On, kiitos.
―Mika sano, et se pitää lupauksensa ―
ja et se järkkää miulle jonkun tänä yönä.
Mie en voinu olla huomaamatta siuta jo sillon Mikalla.
Ku se puhu siun kaa, ni se pyys siuta, vai mitä?
Tulit sie tosissaan kattoon, mitä mie oon saanu aikaseks? ―Oi, sori.
Moi, Ben.
―Ei, ku mä tarkotin Eliasta.
Elias kutsu mut ja sano, että kaikki järjestelyt on tapahtunu sen kautta.
―Nää on miun bileet! ―Niin on, Ben, nää on siun bileet.
―Mut sä järjestit kaiken? ―Benille.
―Mika pyys siut tänne? Se järkkäs siut tänne, eiks niin?
―Ei. Ei.
Pauliina, missä Janina on? Sen puhelin on kiinni.
Vittu! Se oli mun! Se oli mulle!
Vittu! Se oli mulle!
Vittu!
Ei, ku just toisin päin.
―Hei, mie oon pahoillaan siitä äskeisestä. Voitaisko unohtaa se?
―Joo. ―Yks halaus, ni miun koko ilta on pelastettu.
Yks pien hali, niinku mie sanoin videolla.
Miun pitää mennä, isännän velvollisuudet. ―Lippu korkeella.
Viekää kaikki nuoret sisään! Sulkekaa reitit!
Kukaan ei tuu ulos tai mee sisään ilman, et me tsekataan!
Ensimmäinen tehtävä: ettikää sudenkorentoja, ne tappaa!
Toinen tehtävä: ettikää nuori mies nimeltä Ben Rantala!
Kaikkien aikojen bileet!
―Väistäkää! Pois tieltä!
(Janina kiljuu.)
(Hoitaja:) Apua!
Mikä täällä on tilanne?
Ne lupas tulla kertoon.
Ne... sen piti mennä huuhteluun.
Haluut sä jotain? Hakisinko vaikka kupin kahvia?
(Puhelin.)
Et sä vastaa?
Mitä? ―Vastaa. ―Mihin?
Sorjonen.
No, mitä ne aineet sit oikein on?
Mun tytär on sairaalassa, ―
se on ainakin saanu jotain oikeeta huumetta.
Teidän on pakko saada se puhumaan!
Hyvä on, jos ei oo muuta mahollisuutta.
Et sä voi lähtee nyt töihin.
Ne ei saa sitä syyllistä myöntämään.
Ne myrkytti Janinan. ―Joo.
Mut sun ei tarvii nyt lähtee.
Mä oon tän osaston päällikkö.
Kenen muun, jos ei mun? Mun on pakko saada se tunnustamaan.
Se on ainoo vaihtoehto.
Sä myit niitä kapseleita bileissä. ―Ne on vaan luontaistuotteita.
Mika sentään toi oikeita huumeita kavereilleen.
Mut sä oot...
...mitätön.
Miks sä oisit tuonu jotain oikeeta tai tehny jotain oikeeta?
Oliks toi ees sun oma idea?
Ette kai työ oikeesti meinaa piättää miuu ―
maitohappo―magnesium― kapseleiden myynnistä?
Musta tuntuu, et mun resepti ei toimi nyt.
Pitää kai käydä apteekissa.
Lena, nyt tehdään niinku Pietarissa.
Mä pidän ovee, katon ettei kukaan tuu sisään.
Sä teet, mitä sun täytyy.
Mä kysyn vaan kerran, sit mä kysyn vähän toisella tavalla.
Nyökkää, jos sä ymmärrät.
Tapoit sä Santeri Kamisen? ―Mika lähti hakeen niit kapseleit.
Se ei huolinu miuu taaskaan mukaan, mutta mie seurasin sitä.
Kun mie tulin sinne, se Kaminen tuli miun takaa. Sillä oli sakset mukana.
Se syytti, et mie olin hävittäny ne korennot.
Mie tunnen siut.
Et sie oo semmonen, että sie löisit noilla kettään.
Mikasta en oo varma, mut sie et oo semmonen.
Sorjonen! Kari!
Heikkinen ja muut on tuolla. ―Mä en tuu.
Juttu on kasassa. ―Ei, ei oo vielä.
Mun piti kysyy sitä, että kun sä näit Mikan viimesen kerran, ―
ni olitteks te täällä mökissä sillon?
Joo. Mika sano, että mie en saa kertoo kenellekään siitä.
Mä lupaan sulle, et mä en kerro kellekään siitä.
Tuliks Mika kipeeks sillon?
Sillä oli semmosii migreenilääkkeitä.
Ja sit se laitto viestiä, että tuo niitä oikeita.
Ai niitä uusia sieltä sen palkinnon takaa? ―Joo.
Mika toi sen tänne.
Se oli vähän märkä, ni siinä on nyt vähän väriä pepussa. ―Ai jaa.
Joskus voi käydä niin, että kun haluu auttaa jotain, ―
ni tulee tehneeksikin jotain ikävää.
Ja kohta 32: kaupunginsihteerin äitiyslomasijaisen valinta.
Valtuusto sai 9 hakemusta.
Kaupunginjohtaja Degerman ja kaupunginkanslia tutustuivat niihin,―
tekivät haastattelut ja antoivat asiasta ehdotukset...
Mikset sä kertonu mulle? ―Sä oisit vaan estelly mua.
Mut sä oot aika hyvä puhuun ympäri, sä oisit voinu vaikka onnistua.
Sä oisit tonkinu, et miks mä haluan tän duunin.
Sit sä oisit kieltäny mua vielä enemmän.
―Äänestetään puolesta ja vastaan.
Degerman.
Jotain vielä isompaa.
―Ja ovatko kaikki antaneet äänensä?
Tekstit: Kari Vetri Yle